Триває конфлікт довкола Борщівського цукрового заводу між новими власниками та місцевими мешканцями. Інвестори придбали завод разом з кількома аналогічними підприємствами краю та не поспішають запускати виробництво, мотивуючи його збитковістю.
Минулого тижня в кабінеті голови РДА Людмили Юзьків відбулась півгодинна зустріч представників місцевої влади, активістів, які захищають інтереси місцевого цукрового заводу, та керівника підприємства “Радехів цукор” Олега Кулича – представника людей, які нещодавно викупили Борщівський цукровий завод “пакетом” з іншими заводами Тернопільської області, – повідомляє Терноград.
Перегляньте також:
- Герой “Азовсталі” завітав на перший урок у Тернопільський ліцей
- У Тернополі проходить всеукраїнський турнір з волейболу пам’яті Сергія Юрія
Читайте також
За словами директора “Радехів цукор” Олега Кулича, Борщівський цукровий завод є збитковим, а виробництво цукру – нерентабельним. В свою чергу він відзначив, що інші заводи області, а це підприємства у Козовій, Чорткові, Збаражі та Хоросткові, знаходяться в значно кращому стані і саме їх планують в цьому році запустити.
На це відразу парирував Віктор Горяний, який цілком слушно підмітив лукавство нових власників в питанні збитковості нашого підприємства. За словами активістів, Борщівський цукровий завод здатен за рік-два вийти на потужності, демонстровані в його кращі роки. Також доволі фахово було підмічено, що обладнання на підприємстві в Борщеві новіше, ніж на аналогічних в Чорткові та Хоросткові.
В свою чергу активісти зізнались, що на сьогоднішній день є дві фірми з сусідніх областей, які готові викупити підприємство, щоб реально розпочати виробництво цукру. Одначе, пропозиція продати завод людям, які вдихнуть в нього нове життя, швидше обурила представника “Радехів цукор”, ніж викликала конструктив і розуміння.
Зрозуміла річ, що новим власникам, які стали справжніми монополістами галузі цукроваріння, не потрібні конкуренти, які можуть працювати ефективно. Тому найкращим варіантом для них стало б знищення заводу в Борщеві та демонтаж обладнання з наступним встановленням на інших заводах. Єдиними, хто постраждає від усього цього, стануть звичайні люди, які і далі будуть сидіти без роботи.